- Hvem er du? - Jim Moriarty. Farvel!
Forbrydelseskonsulent...
Vores lille leg var da underholdende.
- Der er jo nogen, der er døde! - Den slags sker jo!
Jeg sætter en stopper for dig.
Hvis du ikke holder op med at snuse, så brænder jeg dig.
Jeg brænder hjertet ud af kroppen på dig.
Vi ses, når jeg fanger dig.
Det kan du ikke!
Beklager, gutter! Jeg er så lunefuld.
Det er en svaghed, men sandt at sige min eneste.
Jeg kan ikke lade jer fortsætte. Det går bare ikke.
Jeg kan prøve at overbevise dig, men du kender allerede mine argumenter.
Og du kender sikkert allerede mit svar.
Kan jeg ikke lige tage den?
Værsgo, du har jo hele livet foran dig.
Hallo? Det er klart. Hvad vil du?
Sig det igen!
Lyver du for mig, finder jeg dig -
- og flår dig levende!
Vent!
Desværre. Det er ikke den rigtige dag at dø på.
Javel... Fik du da et bedre tilbud?
Vi høres ved, Sherlock.
Har du det, du siger, kan jeg gøre dig rig.
Ellers laver jeg sko af dig.
- Hvad skete der? - Nogen skiftede mening.
Spørgsmålet er hvem.
- Har De været uartig, Deres højhed? - Ja, miss Adler.
- Hvad skriver du? - En blog om os.
Du mener om mig. At dømme ud fra alt det, du skriver.
Lad os se, hvem det er.
- Min kone arbejder tit over. - Kedeligt!
- Jeg tror, min mand er mig utro. - Det er han.
Min faster er blevet skiftet ud.
- Det er ikke menneskeaske. - Forsvind.
- Finder I filerne, betaler vi godt... - Kedeligt!
Vi har et site, hvor vi forklarer, hvad tegneserier handler om.
Pludselig begyndte serierne at ske i virkeligheden.
Interessant.
- Hvad er "Den nørdede tolk"? - Det er titlen.
- Læser nogen din blog? - Det er den, der giver os kunder.
På din hjemmeside er en liste over 240 slags tobaksaske, og den læser ingen.
Håret er bleget. Der er ingen tegn på dødsårsagen - udover pletterne.
Tag dig sammen! "Den plettede blondine"?
Vi så ikke farfar, da han var død. Var han så i himlen?
Når mennesker dør, flytter man dem til et lokale og brænder dem.
Et fly styrtede i Düsseldorf i går. Alle omkom.
- Terror. Vi ser faktisk nyheder. - Du skifter kanal.
Denne mand checkede ind.
I lommen havde han boardingkort, servietter og en kage fra flyet.
Passet er stemplet i lufthavnen i Berlin.
Han skulle være død i et flystyrt, men ligger i et bagagerum i Southwark.
- Nogen ideer? - Otte indtil videre.
Fire for resten.
Måske kun to.
- Nævn ikke uopklarede sager. - Folk kan lide, du er menneskelig.
- Det interesserer dem. - Vel gør det ej. Hvorfor det?
1.895 gæster.
Jeg nulstillede i går. Næsten 2.000 hits på otte timer.
Dét er dit levebrød. Ikke 240 forskellige slags tobaksaske.
243.
- Kalder du det "Navledrabet"? - "Navlebeskuelsen."
- Pressen står udenfor. - De vil ikke tale med os.
Det var før, I blev et netfænomen. Nogen bad specifikt om billeder af jer.
For himlens skyld altså!
John! Skjul ansigtet, og gå hurtigt.
- En stor sag er godt for dit image. - En privatdetektiv vil ikke have et.
HATMAN OG ROBIN
NETDETEKTIVEN SHERLOCK
NETFÆNOMENET SHERLOCK HOLMES
Hej. Tiden er vist inde, ikke?
Fy for den! Tommelfingre!
Døren var... Den stod...
Drenge! Der er kommet en til.
Tag det fra en ende af, men ked mig nu ikke.
14 TIMER TIDLIGERE
Hej! Skete der noget?
Undskyld! Kom du noget til?
Sir, der er telefon.
- Carter. - Kender du Sherlock Holmes?
Ham møder du snart. Sagen er din, men lad mig give dig et råd.
Giv Sherlock fem minutter på gerningsstedet, og lyt nøje til ham.
Og prøv at undgå at vippe ham en på skrinet.
Fint. Ham her vil tale med dig.
- Sherlock Holmes! - John Watson. Har I wifi-forbindelse?
- Ved du, hvor ydmygende det er? - Det rører mig ikke.
- Vis mig det. - Jeg mente ikke for dig.
Det er jo en sekser. Jeg skal jo kun rykke ud, hvis det er en syver.
Tilbage, så jeg kan se græsset.
- Hvornår bestemte vi det? - I går. Stop!
- Nærmere. - Jeg var i Dublin i går.
Det er ikke min skyld, du ikke hørte efter. Hold så op!
- Taler du bare videre, når jeg er væk? - Måske. Hvor tit er du det?
- Vis mig bilen, der lavede knaldet. - Der.
- Og den lavede knaldet? - Ja.
Der var intet pistolskud.
Han døde af et slag i baghovedet med et stumpt instrument -
- der forsvandt på lige så mystisk vis som morderen.
- Det er mindst en otter. - Jeg vil vide mere om føreren.
Han er en idiot, der tror, at han er mistænkt.
Det er han også.
- Væk med dig. - Jeg kan godt slå lyden fra på dig!
Hold den op! Jeg vil ikke tale dernede fra.
Hvorfor ringer han til politiet, hvis han har gennemført det uden vidner?
Han tror, han er snu.
Så du ham? Smældfed og med en ensom mands dårlige ånde.
Formodet hjertebesvær, lav IK og kort forventet levetid.
Lyder det som en mesterskurk? Bare rolig. Det er kun fjollerier.
Gå ned til vandet. Gør det nu.
- Sherlock! Det ringer på din dør. - Hent hans tøj på værelset.
- Hvem er I? - Holmes, vi skal hente dig.
- Han forsvandt bare. - Dr. Watson. Det er til dig.
Helikopteren altså.
Holmes, du skal ikke ønske dig at komme nøgen derhen.
JAKKESÆT: 700 PUND
UBEVÆBNET
VELPLEJEDE NEGLE
KONTORANSAT
HØJREHÅNDET
ARBEJDER INDENDØRS
LILLE HUND
TO SMÅ HUNDE
TRE SMÅ HUNDE
Jeg ved godt, hvor jeg skal hen.
- Har du underbukser på? - Nej.
Buckingham Palace altså.
Jeg får sådan ubændig lyst til at hugge et askebæger.
- Hvad laver vi her? Helt ærligt. - Jeg ved det ikke.
- Skal vi mødes med Hendes Højhed? - Åbenbart.
- Opfør jer lige lidt modent! - Jeg blogger. Han har rumpen bar.
- Så gør dig ingen forhåbninger. - Jeg var midt i en sag.
- Det hele var ganske åbenbart. - Gennemsigtigt.
Vi er på Buckingham Palace, i nationens hjerte.
Sherlock Holmes, tag så bukser på! Tænk på din klient.
- Og min klient er? - Fremtrædende. I allerhøjeste grad.
Og skal forblive fuldstændigt anonym.
- Mycroft! - Harry! Undskyld min brors fremtræden.
Det er et heltidsjob. Du må være dr. John Watson, en tro tjener.
Min arbejdsgiver er meget begejstret for din blog.
Især indlægget om aluminiumskrykken. Og så Holmes den yngre...
- Du er højere end på billedet. - Grundet en lang frakke og en lav ven.
Jeg betakker mig for anonyme kunder. En uklarhed pr. sag rækker. Farvel.
- Det er et nationalt anliggende. - Flyt dig! Ellers går jeg alligevel.
- Så gerne. - Ikke her.
- Hvem er kunden? - Se dig omkring, og konkludér.
Du skal ansættes af nationens fornemmeste, så tag for guds skyld...
Tag så tøj på!
- Lad mig servere. - Lige så moderlig som altid.
Min arbejdsgiver har et problem.
En meget penibel situation, der kan indebære en forbrydelse.
I denne nødens stund blev dit navn så nævnt.
- I har politi og efterretningstjeneste. - Folk beder dig om hjælp, ikke?
- Ikke folk med egne flåder. - Det er et tillidsspørgsmål.
- Duer efterretningstjenesten så ikke? - De spionerer for penge.
- Vi må nok skynde os. - Naturligvis.
Hvad ved du om denne kvinde?
- Intet. - Så har du sovet i timen.
Hun har forårsaget to politiske skandaler -
- og en lovende forfatters skilsmisse -
- ved at have en affære med begge parter.
Jeg hænger mig ikke i sladder. Hvem er hun?
Irene Adler. Går under øgenavnet "Kvinden".
Mange ord beskriver hendes udseende. Hun foretrækker "dominatrix".
- Dominatrix... - Fat mod, men det handler om sex.
- Det skræmmer mig ikke. - Hvad ved du om det?
Hun tilbyder "straf for nydelsens skyld" til dem, der betaler for det.
Billederne er taget fra hjemmesiden.
- Hun har altså nogen uheldige billeder? - Du er hurtig i vendingen.
Det er ikke svært at regne ud. Billeder af hvem?
En person, der betyder meget for min arbejdsgiver.
Kan du ikke løfte sløret lidt?
Det er en ung person.
En ung dame.
- Hvor mange billeder? - Et anseeligt antal.
Kan man se miss Adler og den unge dame i en række penible situationer?
- På alle tænkelige måder åbenbart. - Sæt bare koppen fra dig, John.
- Kan I hjælpe os og tage sagen? - Hvilken sag? Betal, hvad hun vil have.
Som miss Adler skriver: "Indse, når du er slået."
Hun beder ikke om noget.
Hun fortalte os om billederne -
- og sagde, hun ikke ville bytte dem for penge eller tjenester.
Et magtspil med nationens mest indflydelsesrige familie.
- Nu begynder festen! Hvor er hun? - I London.
Jeg giver lyd senere i dag. På den tid har jeg billederne.
Bare du er lige så god, som du selv tror.
HUNDEVEN, PRIVATSKOLE, RØGFRI WALISISK BAGGRUND, DRIKKER TE
Jeg mangler noget udstyr.
En æske tændstikker, tak. Eller din lighter.
- Jeg ryger ikke. - Nej, men det gør din arbejdsgiver.
Vi har holdt sagen hemmelig for en hel masse mennesker.
- Jeg er ikke alle og enhver. - Mere beskeden bliver han ikke.
Tuttelut!
Hvordan vidste du det med rygningen?
Typisk dig ser du uden at observere.
- Observere hvad? - Askebægeret.
Kate! Jeg får snart besøg.
- Det tager tid at blive klar. - Lang tid?
En evighed.
- Hvad laver du? - Prøver det rette udstyr før kampen.
Nej...
- Nej... - Det fungerer fint for mig.
- Hvad er planen? - Vi kender adressen.
- Skal vi så bare ringe på? - Nemlig.
- Du skiftede ikke tøj. - Men der skal lidt kulør på.
- Er vi der? - Næsten, men det rækker. Slå mig!
- Hvilken farve? - Blodrød.
- Slå dig? - Hørte du ikke, hvad jeg sagde?
Alt, du siger, bliver i mine ører til "slå mig".
Tak, det var...
- Det er nok, John. - Jeg var soldat. Jeg har dræbt folk!
- Du var læge! - Jeg havde også dårlige dage.
- Hvad tager du på? - Feltuniformen.
Hvor er han heldig.
- Hallo? - Undskyld, jeg forstyrrer...
Jeg er blevet overfaldet.
De tog min tegnebog og min telefon.
- Kan du hjælpe mig? - Jeg kan ringe til politiet.
Tak. Så venter jeg her, til de kommer.
Mange tak.
Tak.
Jeg så det hele. Jeg er læge.
- Har du nogen forbindinger? - I køkkenet.
Jeg beklager uheldet. Kate opfattede ikke dit navn.
Undskyld, jeg hedder...
Man glemmer så let sit alias, når man bliver forskrækket.
Sådan. Nu har vi begge to ladet masken falde.
- Sherlock Holmes. - Miss Adler formoder jeg.
Sikke kindben... Jeg kan jo skære mig, hvis jeg giver dig en på skrinet.
Skal jeg prøve?
Det her skal nok hjælpe...
Jeg er vist gået glip af noget.
Sid ned. Jeg kan sørge for en kop te.
- Jeg drak te på slottet. - Det ved jeg.
Jeg drak også te på slottet, hvis nogen vil vide det.
SKJORTE FRA I GÅR, BARBERMASKINE, DATE I AFTEN
GLEMTE AT RINGE TIL SØSTEREN, UDE OG SVIRRE MED STAMFORD
Problemet med forklædninger er, at de altid afspejler ens sande jeg.
- Du tror altså, at jeg er sognepræst. - Nej, men du tror på en højere magt.
Og for dig er det så dig selv.
Nogen må alligevel elske dig.
Skulle jeg slå dig, ville jeg også skåne næse og tænder.
Kan du ikke dække dig lidt til? Med en serviet måske?
- Generer det? - John ved ikke, hvor han skal se hen.
Han ved præcis, hvor han skal se hen. Jeg ved ikke helt med dig.
Vil jeg se nøgne damer, låner jeg Johns computer.
Vi har vigtigere ting at diskutere. Nu vil jeg vide...
- Hvordan skete det? - Hvad?
Den døde vandrer i naturen. Hvordan døde han?
- Det er ikke derfor, jeg er her. - Nej, du vil hente billederne.
- Hvorfor ved du noget om sagen? - Jeg kender en af betjentene intimt.
Så du kan lide betjente?
Jeg kan lide detektivhistorier og detektiver.
Skarpsindighed er sexet.
Bilens position, og at manden er ramt i baghovedet, siger det hele.
- Hvordan blev han myrdet? - Det blev han ikke.
Hvordan ved du, at det ikke var mord?
Jeg ved, at offeret var i udlandet, og at billederne er her i lokalet.
- Hvordan det? - De er altså i lokalet? Tak.
John, sørg for, der ikke kommer nogen ind.
To mænd alene på landet og så kun en bil.
- Skulle du ikke lede efter billederne? - Dem skal jeg nok finde.
Du er rimelig intelligent, så lad os fordrive tiden. To mænd og en bil.
Føreren forsøger at starte motoren, men det lykkes ikke.
Vandreren stopper og spejder mod himmelen. Ser han måske på fuglene?
- Der sker noget, men hvad? - Vandreren dør.
Nej, det er konsekvensen af det hele.
- Jeg er ikke med. - Tænk dig om!
Du tager tøjet af for at imponere. Tænk i stedet. Det er mere "sexet".
- Bilens motor gør knuder. - Og giver et kraftigt knald.
Lyde er vigtige og kan afsløre meget.
Eksempelvis...
Tak. Når brandalarmen lyder, søger en mor sit barn med blikket.
En brand afslører det, vi værner om.
Nu er der vel ikke et barn derinde? Bare sluk den igen, John.
- Sluk den! - Vent lidt!
Tak.
Man skal jo huske at bruge handsker.
Første tal er altid mest snavset. Sikkert tre. Så bliver det sværere.
En sekscifret kode, men nok ikke din fødselsdag.
- Du er fra 80'erne, og 8 er ikke brugt. - Jeg kan fortælle dig koden...
Men det har jeg jo allerede gjort. Tænk!
Hænderne bag hovedet, ned på gulvet, og lig stille!
Ned, miss Adler!
- Skal jeg også? - Du skal åbne pengeskabet.
- Hvad vil en amerikaner med billederne? - Åbn pengeskabet.
- Jeg har ikke koden. - Hun gav den jo til dig.
Jeg missede noget, men med tanke på dit ry burde du have fattet det hele.
Hun kan koden!
Og hun kan tilkalde politiet og starte tyverialarmen. Stol ikke på hende.
- Holmes ved ikke... - Stille! Hvis jeg hører ét ord mere...
...tøver jeg ikke med at male væggen med indmaden i dit hoved.
Mr. Archer, når jeg har talt til tre, skyder du dr. Watson.
- En. - Jeg kan ikke koden. Jeg kan den ikke!
Jeg tror snart på dig.
- Tre. - Vent!
Tak, skal du have. Åbn det så.
Vatikan-kaméer!
- Vil du? - Så gerne.
- Han er død. - Tak. Du er meget hurtig i vendingen.
- Jeg er smigret. - Det skal du ikke være.
Der kommer flere. De bevogter nok huset.
- Vi må tilkalde politiet. - Ja.
- Så er de på vej. - Sherlock, for pokker...
Find ud af, hvordan de kom ind.
Så er adelstitlen i hus.
Den der er min.
- Er alle billederne her? - Jeg har kopier.
Du har sørget for, at billederne ikke kan spredes.
Materialet skal være unikt, hvis det skal sælges.
- Hvem siger noget om at sælge? - Mobilen indeholder andet end billeder.
Den telefon er mit liv. Jeg vil hellere dø end give den til dig.
- Den er min forsikring. - Ikke mere.
De kom ind ad den vej.
- Hun er bare gået kold. - Det er hun også god til.
Tjek bagdøren, dr. Watson.
Ja.
Du virker rolig. Du dræbte en mand med din fælde.
Ellers havde han dræbt mig. Det var forebyggende selvforsvar.
Hvad var det der?
Giv mig den.
- Nej! - Giv mig den.
Hvor træls... Slip den!
Slip den, sagde jeg!
Tak, søde.
Hils den fine pige, og sig, billederne ikke bliver røbet.
Ikke til afpresning, bare som forsikring.
Jeg vil måske gerne se hende igen.
Stop.
Det var en ren fornøjelse. Ødelæg det nu ikke.
Du skal huske mig som kvinden, der besejrede dig.
- Godnat, Sherlock Holmes. - Hvad laver du?
Han sover et par timer. Sørg for, han ikke kvæles i sit opkast.
- Hvad har du givet ham? - Han skal nok vågne.
Jeg fejlbedømte ham. Han vidste, hvor han skulle lede.
- Koden til pengeskabet. - Hvad var det?
Skal jeg fortælle den?
Mine mål.
Nu ved jeg det!
Sådan. Bliv siddende. Jeg tager mig af samtalen.
Bilen skal til at give et knald. Vandreren ser op mod himlen.
På fugle, sagde du, men det stemmer ikke. Det var noget andet, der fløj.
Da bilen giver et knald, vender vandreren sig om.
En skæbnesvanger fejl. Føreren når ikke at se, hvad der dræbte vandreren.
Det er skyllet bort af strømmen.
Et erfarent friluftsmenneske vender tilbage fra udlandet med en boomerang.
Og det fandt du ud af ved at kaste ét blik... I høj grad sexet.
Jeg...
Sådan... Bare rolig.
Jeg skal bare aflevere frakken.
John? John!
Hvordan går det? Du kan selvfølgelig ikke huske meget.
Lestrade ville have fat i dig.
- Hvor er hun? Kvinden? - Hvilken kvinde?
- Kvinden! - Irene Adler undslap desværre.
Hun har ikke været her. Hvad skal du?
Nej, nej, nej. Tilbage i seng med dig.
- I morgen har du det godt igen. - Jeg har det fint nu.
- Jeg er lige her, hvis du savner noget. - Hvorfor skulle jeg det?
VI SES IGEN, MR. HOLMES
- Glem bare billederne. - De er i en prostituerets vold.
Hun vil ikke have penge, men... beskyttelse af en eller anden grund.
Stoppede du efterforskningen af skuddramaet?
Så længe hun har billederne, er vi bundet på hænder og fødder.
Det er lige hendes stil. Mobilen er hendes forsikring, så lad hende være.
- Behandl hende som en kongelig. - Men ikke, som hun behandler dem.
- Hvad var det? - En sms.
Hvad er det for en lyd?
Vidste du, at andre var ude efter hende?
CIA-uddannede mordere ville være et kvalificeret gæt.
Det er skammeligt at udsætte sin lillebror for fare.
Familien er det vigtigste, vi har, Mycroft Holmes.
- Klap i, mrs. Hudson! - Mycroft!
- Om forladelse. - Men gør, som han siger.
Er den der lyd ikke uanstændig?
- Du kan intet stille op. - Jeg kan få hende skygget.
Følg hende på Twitter under brugernavnet "Piskesnerten".
Meget morsomt.
Undskyld. Hallo?
Hvorfor lyder din mobil sådan?
- Hvordan? - Som den lige lød.
- Det betyder, jeg fik en sms. - Det lyder da aldrig sådan.
Nogen har pillet ved telefonen og lagt et personligt sms-signal ind.
- Så når den person sms'er... - Nemlig.
Kan du skrue ned? I min alder...
- Mobilen lå jo i din frakke... - Så kan du selv regne det ud.
- Jeg er ikke dum. - Hvorfor tror du det?
Grønt lys for Bond Air. Tjek med Coventry.
Hvad ved Irene Adler ellers?
Amerikanerne blæser på billederne. Det handler om noget meget større.
Der er noget stort i gang.
Irene Adler angår ikke længere dig. Du skal bare glemme det.
- Skal jeg det? - Ja, Sherlock.
Det skal du.
Nu må jeg undskylde for en gammel ven.
Hils fra mig.
- Herligt, Sherlock! - Fantastisk.
- Du skulle have taget rensdyrhatten på. - Det lader vi blive ved fantasien.
- Nej tak, Sarah. - Han er dårlig til navne.
Efter Sarah var det hende med bumser. Hvem var det efter den kedelige lærer?
- Ingen. - Jeanette! Udelukkelsesmetoden.
- Så for søren... - Halløjsa!
Der stod på døren, at man bare kunne gå ind.
- Skal jeg... Du altforbarmende! - I holder nok gilde.
Det er den eneste dag, drengene skal være søde, så det er næsten det værd.
- Sid ned. - Stadig 1.895 på bloggen.
Har du lagt et billede ud af mig i hat?
- Hvordan går det med hoften? - Hæsligt, men tak, fordi du spørger.
Jeg har set værre, men jeg arbejder også med de døde.
- Undskyld! - Hold op med at fjolle, Molly.
- Var du ikke i Dorset til efter jul? - Vi kører i morgen, konen og jeg.
- Vi har det fint sammen igen. - Nej, hun boller med idrætslæreren.
John, du skal ned til din søster? Sherlock jamrede over det.
- Hun er holdt op med at drikke. - Nej.
Har du en ny kæreste, Molly? Som du skal møde i aften og give en pakke.
- Slå nu hjernen fra. - Kan I ikke se den øverste pakke?
Flot pakket ind til forskel fra det andet hastværk.
Den røde farve ses også i læbestiften. Miss Hooper er forelsket.
Gaven i sig selv tyder på et stort - men forgæves - håb.
Hun har lagt makeup og klædt om -
- som kompensation for hendes mund og barms størrelse...
TIL KÆRESTE SHERLOCK FRA MOLLY
Du er altid så led. Hver eneste gang.
Altid.
Det er jeg ked af. Tilgiv mig.
God jul, Molly Hooper.
- Nej, det var ikke... - Det var mig.
- Var det? - Min telefon.
Du har fået 57 sms'er af den slags.
Hvor sjovt, at du har talt dem.
- Undskyld mig. - Hvad er der?
- Undskyld mig, sagde jeg. - Svarer du nogensinde?
Sig ikke, vi skal have årlige julesamtaler. Er det nu loven?
- Irene Adler bliver fundet i aften. - Vi ved, hvor hun er.
Som du sagde, spiller det ingen rolle.
I finder hende død.
- Er alt vel? - Ja.
Signalementet stemte, så jeg fik hende bragt hertil, til dit andet hjem.
- Du behøvede ikke komme ind. - Alle andre holder jo jul.
Ansigtet er godt gennembanket, så det kan være lidt svært...
- Er det hende? - Vis mig resten af kroppen.
- Det er hende. - Tak, miss Hooper.
Hvem er hun? Hvordan kunne Sherlock kende hende på... andet end ansigtet?
Kun en.
- Hvorfor? - God jul.
Rygning indendørs. Er der ikke en lov om det?
Det går jo ikke ud over nogen i et lighus.
- Hvordan vidste du, hun var død? - Hun ejede en ting.
Hendes liv afhang af den, og alligevel gav hun den fra sig.
Hvor er den ting nu?
Se dem lige.
De engagerer sig så meget.
Tror du, der er noget galt med os?
Alle liv får en ende, og alle hjerter bliver knust.
At holde af andre er ikke godt for nogen, Sherlock.
- Det er jo en lightcigaret. - Du kendte heller ikke så meget.
God jul, Mycroft.
Og godt nytår.
- Han er på vej. Har I fundet noget? - Nej. Tog han cigaretten?
Han er her om ti minutter. Vi har ledt overalt, men forgæves.
- Er der risiko for fare netop i aften? - Jeg ved det ikke. Bliv hos ham.
- Jeg har andre planer. - Nej.
Mycroft?
- Jeg er ked af det. - Mine venner tager fejl af dig.
- Du er en fantastisk kæreste. - Godt. Det har jeg også altid ment.
- Sherlock Holmes er vel nok heldig. - Søde Jeanette...
Du gør alt for ham, og han kan ikke engang holde styr på dine kærester.
Sig, hvad jeg skal gøre!
- Jeg kan ikke hamle op med Sherlock. - Jeg kan lufte hunden på dig.
- Jeg har ingen hund! - Nej, det var den sidste...
Du er bare for meget!
- Jeg ringer. - Nej!
Det klarede du ikke ret godt.
Hej.
Hvordan går det?
Du har vel ikke saboteret mit strømpesystem?
Sikken smuk melodi, Sherlock. Den har jeg ikke hørt før.
- Komponerer du? - Så tænker jeg bedre.
- Hvad tænker du på? - Tælleren stoppede på 1.895.
- Ja, der er noget galt med den. - Det kan være en besked.
FORKERT KODE TRE FORSØG TILBAGE
- Bare en fejl... - Netop.
Javel... Jeg smutter lidt.
Har han nogensinde haft et forhold til nogen - pige eller fyr?
Det ved jeg ikke.
- Hvorfor ved vi ikke det? - Ingen ved, hvad der sker i hans hoved.
Hej så længe.
- John? - Ja? Hej.
- Hallo... - Har du planer for nytåret i aften?
lkke noget videre... Ingenting, jeg ikke bare kan aflyse.
- Har du nogen forslag? - Et.
Var det ikke for Mycrofts forbandede magtkompleks, kunne han jo bare ringe.
Kan vi ikke mødes på en café?
Sherlock følger altså ikke med mig alle vegne.
Derinde.
Han er på vej. Han venter Mycroft, præcis som du sagde.
Han komponerer sørgelig musik.
Spiser intet.
Siger knap nok en lyd bortset fra, når han råber af tv'et.
Det lyder som hjertesorg, men du ved, hvordan Sherlock er.
Han opfører sig altid sådan.
Hej, dr. Watson.
- Sig til ham, at du lever. - Så ville han finde mig.
Du lå død på en båre i lighuset. Det var uden tvivl dig.
Jeg kender den ansvarlige for dna-registeret intimt.
- Jeg var nødt til at forsvinde. - Hvorfor kan jeg så se dig?
Jeg begik en fejl. Du skal hjælpe mig med at få noget tilbage fra Sherlock.
- Nej. - Det er for hans egen sikkerheds skyld.
- Sig til ham, at du er i live. - Det kan jeg ikke.
Så fortæller jeg ham det. Men du skal ikke tro, jeg hjælper dig.
- Hvad skal jeg skrive? - Hvad plejer du at sms'e til ham?
- Bare almindeligt vrøvl. - Den slags findes jo ikke her.
"Godmorgen. Jeg kan lide din sjove hat."
"Jeg er trist. Spis middag med mig. Du var så sexet på tv."
"Jeg er ikke sulten. Spis middag med mig."
Flirtede du med Sherlock Holmes?
- Han svarer aldrig. - Sherlock svarer altid.
Han vil have det sidste ord, om det så er det sidste, han gør.
- Er jeg så noget særligt? - Det kan tænkes.
- Er du jaloux? - Vi danner jo ikke par.
Sådan. "Jeg er ikke død."
"Spis middag med mig."
Hvem ved med Sherlock -
- men hvis nogen gider høre det, så er jeg altså ikke homoseksuel.
Men det er jeg.
Se os lige.
Ikke lige nu. Eller?
Hold op!
Sherlock!
Sherlock...
Græd ikke, mrs. Hudson. Det stopper ikke kuglen.
I så fald ville vi leve i en blød verden.
- Du har noget, vi vil have, Holmes. - Så bed om det.
Jeg har spurgt hende, men hun ved vist ingenting.
Men du ved, hvad jeg vil have, ikke?
HALSPULSÅRE, ØJNE, LUNGER, RIBBEN
Det tror jeg minsandten.
Send lakajerne bort. Dumheden herinde er overvældende.
- Gå ud til bilen. - Kør jeres vej. Prøv ikke at narre mig.
Nu kan du lægge pistolen fra dig. Jeg er ubevæbnet.
- Må jeg tjekke? - Det insisterer jeg på.
Idiot.
- Tak... - Det er slut nu.
FORBRYDELSE I GANG GRIB GERNE IND
Hvad drejer det sig om? Hvad i alverden er det her?
Mrs. Hudson blev overfaldet af en amerikaner, og jeg genopretter ordenen.
- Hvad har de gjort? - Jeg er så fjollet...
- Følg hende ned, og pas på hende. - Bare rolig...
- Jeg ser lige på det der. - Jeg har det fint...
- Fortæller du, hvad der foregår? - Sikkert, men nu skal du gå.
Lestrade? Der har været indbrud på Baker Street.
Send dine mindst irriterende betjente i en ambulance. Vi er uskadte.
Men indbrudstyven... Han er ilde tilredt.
Brækkede ribben, kraniebrud, sikkert en punkteret lunge...
Han faldt ud af vinduet.
Det svider.
Lige ned på skraldespandene.
- Hvor mange gange faldt han? - Det husker jeg ikke helt.
Jeg glemte at tælle efter.
Hun kan sove hos os i nat.
- Hun har det fint. - Det har hun slet ikke.
Hun skal væk fra Baker Street og bo hos sin søster et stykke tid.
Hun er chokeret, alt sammen på grund af en mobil. Hvor er den forresten?
- På verdens sikreste sted. - Den lå i lommen på din badekåbe.
Jeg fik smuglet den ud, da de troede, at jeg græd.
Du skulle skamme dig, John Watson. Skulle mrs. Hudson forlade Baker Street?
Det ville være Englands undergang.
- Hvor er den nu? - På et sted, hvor ingen leder.
- Der er andet end billeder på mobilen. - Det er korrekt.
Så hun løj med andre ord.
Hvordan føles det?
- Godt nytår, John. - Skal du se hende igen?
GODT NYTÅR SH
- Er det en mobil? - Ja.
- Som du røntgenfotograferer? Hvis? - En kvindes.
- Din kærestes? - Ville jeg gøre det ved hendes ting?
- Vi gør alle sammen noget dumt. - Ja.
Det er lige det, vi gør. Rigtig dumt.
Hun sendte mobilen til min adresse. Og hun elsker julelege...
FORKERT KODE TO FORSØG TILBAGE
- Sherlock! - Vi har en ny kunde.
I dit soveværelse?
Javel...
- Hvem er efter dig? - Folk, der vil dræbe mig. Mordere.
- Udtryk dig hellere mere præcist. - Så du iscenesatte din egen død?
- Men sagde til os, at du levede. - Jeg vidste, du kunne holde tæt.
Og det gjorde du.
- Hvor er mobiltelefonen? - Ikke her. Vi er ikke dumme.
Hvor har I gemt den? Måske bliver I overvåget.
I så fald ved de alt om min bankboks.
- Jeg skal bruge den. - Vi kan ikke bare hente den.
Molly Hooper kan tage den til lighuset. En af dine hjemløse kontakter -
- kan efterlade den på caféen, så får vi den leveret ad bagvejen.
En udmærket plan med alle tænkelige sikkerhedsforanstaltninger.
Hvad gemmer du i den telefon? Sådan generelt mener jeg.
Billeder og information, jeg kan bruge. For min egen sikkerheds skyld.
Jeg opfører mig uanstændigt og ville sikre mig andres loyalitet.
- Hvor får du oplysningerne fra? - Jeg opfører mig uanstændigt.
- Noget truer din sikkerhed. Ved du det? - Ja.
- Men jeg forstår det ikke. - Det tænkte jeg nok. Vis mig det.
Koden.
- Den virker ikke. - Du har tastet koden ind på en kopi.
Jeg havde ventet mig noget mere avanceret, men tak alligevel.
FORKERT KODE ET FORSØG TILBAGE
Jeg sagde jo, at mobilen er mit liv. Jeg kan genkende den.
- Du er dygtig. - Du er heller ikke værst.
Hamish!
John Hamish Watson. Det kan I kalde barnet.
Jeg kendte en mand, der arbejdede for forsvarsministeriet.
Han kunne lide at prale. Han havde en mail, der kunne frelse verden.
Jeg fotograferede den, da han var "stramt" optaget.
- Kan du læse den på skærmen? - Ja.
En dygtig kryptograf så på det, men han så det mest på hovedet.
Han kunne ikke knække koden.
Hvad kan du gøre? lmponér mig, hvis du kan...
Der går et fly fra Heathrow til Baltimore i morgen kl. 18.30.
Hvordan det kan frelse verden, ved jeg ikke efter blot otte sekunder.
Det er pladser på et passagerfly.
Ingen i'er, for de kan ligne ettaller, og ingen bogstaver efter "k".
Tallene er tilfældige, men der er et system med bogstaverne.
Kun en jumbojet har mere end 55 rækker.
Med række 13, så de er ikke overtroiske. Rute 007 udelukker flere.
Afgang fra England er sikkert med tanke på informationskilden.
Det eneste, der stemmer med kriterierne, er 18.30 til Baltimore.
Det er da mageløst?! Det har John allerede gjort på alle tænkelige måder.
Jeg vil have dig lige nu, til du bad om nåde to gange.
- John, tjek flyafgangene. - Javel... Vent lidt.
- Jeg har aldrig bedt om nåde. - To gange.
- Du har ret. Rute 007. - Hvad sagde du?
- Du har ret. - Nej, efter det.
- Rute 007. - 007, 007...
Noget med 007, men hvad?
747 I MORGEN 18.30 HEATHROW
Noget med 007, men hvad?
Grønt lys for Bond Air.
FLYET. SER MAN DET, MR. HOLMES
Grønt lys for Bond Air. Tjek med Coventry.
- Coventry. - Jeg har aldrig været der. Er der flot?
- Hvor er John? - Han gik ud for nogle timer siden.
Det var ellers ham, jeg talte til.
Hvad har Coventry med sagen at gøre?
Det siges, men er sikkert forkert -
- at de allierede vidste, at Coventry ville blive bombet.
De ville ikke afsløre, de havde knækket tyskernes kode, så de lod det ske.
Har du nogensinde været sammen med nogen?
- Hvabehar? - Nu er jeg lidt direkte.
- Det forstår jeg ikke. - Så siger jeg det indirekte.
- Spis middag med mig. - Jeg er ikke sulten.
Hvorfor skulle jeg spise middag...
...hvis jeg ikke er sulten?
Hvis verdens undergang var nær, og dette var den sidste aften...
...ville du så sige ja?
- Sherlock! - For sent.
Mrs. Hudson er nu ikke verdens undergang.
Denne herre stod uden for døren. Virker dørklokken ikke?
Skal du nu hente mig igen? Jeg siger nej tak.
Det tvivler jeg på.
Der er en bombe på flyet, men det højeste sted vil ikke afsløre kilden -
- så flyet bliver sprængt. Netop som med Coventry.
Historien gentager sig selv i det uendelige.
Du ser friskere ud.
- Hvordan har du det? - Som om jeg vil skyde hovedet af dig.
Det ville jeg få en medajle for.
Coventry-problemet. Hvad siger du til min løsning?
Dødens fly.
Terroristerne gennemfører deres værk. Hundredvis af ofre, men ingen dør.
Sjovt, ikke? Du har snuset rundt i periferien af det her projekt.
Kedede du dig for meget til at få øje på mønsteret?
Vi måtte ikke se farfar, da han var død.
Min faster er blevet skiftet ud. Det er ikke menneskeaske.
Vi gjorde det samme i Tyskland, men en af passagererne nåede ikke flyet.
Sådan er det med de afdøde. De er på alle måder for sent ude.
Hvordan skal flyet kunne flyve? Ubemandet fly naturligvis...
Det letter aldrig. Projektet er aflyst.
Terrorgruppen har fået besked om, at vi ved alt om bomben.
Vi har mistet alt. Et fragment af en mail -
- og flere års planlægning var forgæves.
Ham fra forsvarsministeriet...
En ensom, naiv mand, der ville blære sig.
Og en kvinde, der kunne få ham til at føle sig som noget særligt.
- Få bedre tjek på embedsmændene. - Det er dig, jeg taler om, Sherlock!
En kvinde i nød...
Er du virkelig så forudsigelig? For det var som taget ud af bogen.
Kærlighedsløftet, det smertende savn og genforeningens glæde...
Giv ham en gåde, og se, hvordan han spræller.
- Det er latterligt. - Latterligt?
Hvor hurtigt afkodede du mailen? Var du ivrig efter at imponere?
Det tog ikke engang fem sekunder.
Jeg fik dig på færten af hende.
Undskyld, det vidste jeg ikke.
- Holmes, vi må lige tale sammen. - Der er flere ting, jeg ikke rigtigt...
Du har gjort, hvad du skulle, junior. Der er meget mere.
Der er hemmeligheder og billeder, der kan ødelægge hele din verden.
Der er kun en måde at stoppe mig på -
- hvis du ikke vil afsløre, at lillebror er den største sikkerhedsbrist.
- Eksperter kan få fat i indholdet. - Den teori har jeg allerede afprøvet.
Jeg lod Sherlock forsøge i et halvt år. Fortæl, hvad du fandt på mobilen.
Der er fire enheder i hylsteret, der indeholder syre eller sprængstof.
- Åbnes det, ødelægger det harddisken. - Sprængstof. Det er mere min stil.
Man kan altid gendanne en vis mængde data.
Desværre har vi folk, der kan tvinge dig til at afsløre koden.
En kode låser telefonen op, og en kode ødelægger harddisken.
Giver hun den forkerte kode, er der ikke flere forsøg tilbage.
Er han ikke dygtig? Jeg må hellere holde ham i snor.
Så ødelægger vi telefonen.
God ide, så længe ingens liv afhænger af oplysningerne.
- Gør de det? - Det er for let, hvis jeg siger det.
Og jeg er bestemt ikke let.
En liste over mine krav, og hvordan I kan beskytte mig bagefter.
Det vil være løgn at sige, at det ikke forværrer landets økonomi.
- Du vil nok gerne tænke over det. - Ja tak.
Det var trist. Smut ud, og diskuter sagen.
Det er meget betænksomt. Gid vores folk var halvt så kloge.
Jeg kan ikke påtage mig hele æren. Jeg fik lidt hjælp.
- Jim Moriarty hilser. - Han har kontaktet mig.
Han vil rigtig gerne have min opmærksomhed. Det kan arrangeres.
Tak til forbrydelseskonsulenten, der hjalp mig udnytte oplysningerne.
Han lærte mig at manipulere brødrene Holmes.
Ved du, hvad han kalder jer? Ismanden...
...og jomfruen.
Han nyder at forårsage lidelse. Det er lige min type.
Her er du nu. En dominatrix, der lagde et helt land for sine fødder.
- Flot spillet. - Nej.
Hvabehar?
Nej, sagde jeg. Men det var tæt på.
Spillet er alt for udspekuleret, og du nyder det alt for meget.
Jeg forstår godt længslen efter spænding, men følelser?
Det er en kemisk mangel, der findes hos taberen.
- Hvad taler du om? - Dig.
Nej, altså. Du tror da vel ikke, at jeg var interesseret i dig?
Fordi du er Sherlock Holmes, den kloge detektiv med den sjove hat?
Nej...
Fordi jeg tog din puls.
Ophidset, forstørrede pupiller...
John Watson tror måske, at kærlighed er mig en gåde, men kemien er let nok.
Det passer, at forklædninger afspejler ens sande jeg.
Koden til pengeskabet var dine mål. Koden til dit "hjerte" er mere intim.
Lad det aldrig styre dit hoved.
Du kunne have valgt et tilfældigt tal, men du kunne ikke lade være.
Jeg tror på, at kærlighed gør en underlegen.
Tak for det endelige bevis.
Jeg mente intet af det, jeg sagde.
- Det var et spil. - Det ved jeg.
Og nu taber du.
Værsgo. Jeg håber, indholdet gør det al umagen værd.
Slip hende bare. Hun overlever ikke længe.
- Tvinger du mig til at tigge? - Ja.
Søde...
Du har ret. Jeg ville ikke engang overleve et halvt år.
Der bliver desværre ingen middag.
- Du ryger da ikke? - Jeg går heller ikke på café.
- Er det Irene Adlers sag? - Helt afsluttet.
Jeg er på vej for at sige til min bror, hvis du ikke hellere vil gøre det...
...at hun fik vidnebeskyttelse i USA. Nyt navn, ny identitet.
Hun overlever, men han kan aldrig se hende igen.
Han foragtede hende til sidst. Han omtaler hende kun som "kvinden".
Er det tegn på foragt, eller er det en hyldest?
"Den eneste kvinde, der betyder noget."
Sådan er han ikke. Han har vist ikke følelser på den måde.
Min bror kunne være forsker eller filosof, men vælger at være detektiv.
- Hvad siger det om hans hjerte? - Det ved jeg ikke.
Det ved jeg heller ikke. Men da vi var små, ville han være pirat.
- Vidnebeskyttelsen hjælper ham. - Det er jeg enig i.
Det var derfor, jeg sagde det.
- I stedet for hvad? - Hun er død.
Hun blev fanget af terrorister i Karachi og halshugget.
- Hun har før faket sin egen død. - Denne gang var jeg omhyggelig.
Kun Sherlock Holmes kan gennemskue mig. Og han havde vist travlt.
Så...
Hvad siger vi til Sherlock?
Du kommer med nyt. Gartneren stod bag det tredobbelte drab i Leeds.
Nej, det...
Det er om Irene Adler.
Hvad med hende?
- Er hun vendt tilbage? - Nej. Jeg mødte Mycroft dernede.
- Er hun tilbage i London? - Nej, hun...
...er i USA. Hun forhandlede sig til vidnebeskyttelse.
- Hvordan hun end bar sig ad. Så... - Så hvad?
- Du kan aldrig se hende mere. - Hvorfor skulle jeg ville det?
- Er det hendes sag? - Ja, Mycroft skal have den.
- Vil du? - Nej.
- Jo... - Men jeg vil have mobilen.
- Alle oplysninger er slettet. - Ja, men... alligevel.
Jeg skal aflevere den til Mycroft.
Den tilhører myndighederne. Jeg kan ikke...
Tak.
Jeg skal aflevere sagsakterne.
Fik du flere sms'er fra hende?
En, for nogle måneder siden.
- Hvad skrev hun? - "Farvel, mr. Holmes."
FARVEL, MR. HOLMES
SEND
Når jeg siger løb, så løber du.
"Kvinden..."
Den eneste.
Tekster: Helle Kaiser-Nielsen www.undertext.com